Elianna den mektige - trollkvinne, hamskifter.
Løper for livet i en skog hun aldri har sett før.
Snikmordere - anonyme og nådeløse.
Lykkejegere, leiesoldater, torpedoer...
Sånne uslinger kryr det av i historien.
Dere er dødsens!
Elianna den mektige - trollkvinne, hamskifter.
Løper i en verden hun aldri har sett.
Beveger seg mot tiden, for å redde livet mitt.
VANCOUVER - NÅTID
Hvem er så jeg? Mitt navn er Granger.
Disse herrene vil ha pengene mine. Det kommer de ikke til å få.
- Jeg har mer på lager! - Rolig! Han vil jo bare hjelpe oss!
Jeg mistet hodet, major! Beklager.
Alt er lov i slåsskamp. Men jeg har pensjonert meg.
Hjelp ham opp.
Vi setter stor pris på at du gir guttene opplæring.
Dere blir bare bedre. Jeg fortsetter så lenge dere bidrar til kassen.
Du må betale dobbelt.
Ikke vær gjerrig. Noen unger har ikke råd til drakt.
- En dag klarer en av oss å ta deg. - Lite trolig, kaptein.
- Nei, du har sikkert rett. Adjø. - Adjø, kaptein.
Still dere opp!
Gå i posisjon.
Vi ses neste uke. Ha det bra. Ta vare på dere selv.
Et år til...
365 dager til, gutter. Hvor ble tiden av?
Skulle ønske vi kunne bytte plass.
Skål for laget!
Vi ses om et år.
- Hvor er dere fra? - Porten er åpen! Spådommen!
Nei!
Spådommen... er det eneste som finnes.
Det er ikke mulig...!
Kongens trollkvinne.
Nå har vi hastverk. Vi må til borgen før det blir mørkt.
Kongen vil snakke med deg.
Lukk opp porten!
Du kan ikke være her... i live.
Helt riktig! Jeg har gått bort fra denne verdenen.
Husk hvem du skal være. Husk at du må vende tilbake hit.
Det var forutsagt at jeg skulle dø for din skyld.
Det er din skjebne... å være her.
Du har visst opplevd litt av et eventyr.
Reis deg når kongen kommer!
- Det var ikke så kult. - Nei, det er varmt.
Det er uhygienisk, mener jeg.
Det er blod, ikke avføring.
En mesters blod.
Den utvalgtes blod!
Det var dine menn - din mann - som gjorde dette.
Mine soldater skulle passe på at du ikke ble tatt av den mørke.
- Den mørke? - Den som var med fra tiden bortenfor.
Man har kun noen sekunder på seg.
Hadde den mørke nølt, hadde han blitt kløvd i to-
- eller blitt igjen i din verden. I stedet fulgte han med deg-
- og vår elskede Elianna, Gud velsigne sjelen hennes.
Alle går utenom kongens livvakt!
Hva kaller de deg i din tid?
- Granger. - Det var et uvanlig navn.
Du aner ikke hvor mange ligg jeg har fått takket være det.
- Du mener å ligge meg kvinner. - Pass språket ditt i kongens nærvær!
Det er ikke nøye, Allard. Under klærne er vi alle menn.
Ikke sant, Granger?
Og hva heter du, i tillegg til konge?
- Uforskammet! - Nå begynner du å irritere meg.
Stille! Det er nok mørke der ute. Vi trenger ikke kaste stein innenfra.
Gå med mennene dine. Jeg vil tale fortrolig med Granger.
Ja vel, min herre.
- Min edle og trofaste vakt. - Han er litt av en type.
Jeg kan bruke resten av livet på å tyde måten du snakker på.
For å svare på spørsmålet ditt, var jeg en gang kjent som Ravnen.
- Ravnen? - Som jaktfuglen, ja.
Og nå er du... konge?
Det er en historie som krever mange glass øl!
Du sliter fortsatt med å begripe hvordan du havnet i vår tid.
- Det kan man trygt si. - Trolldommen er sterk i vår tid.
Folk og gjenstander kan besjeles med fabelaktige egenskaper.
Elianna arbeidet utrettelig med å åpne portene mellom våre verdener.
Hun ofret livet for å finne deg og føre deg hit.
Hele vår eksistens trues utenfra.
Du ble ført hit som spådommen hadde befalt.
All respekt for din tro og hennes ofring...
- Dere har tatt feil mann. - Uselviskhet er vanlig hos uvanlige.
Vår reise er så vidt begynt.
Før gjesten vår til boligen hans, og be doktoren pleie sårene hans.
- Hvorfor ble jeg ført hit? - Ved daggry skal vi tale lenge og vel.
Men hvil deg godt, for i morgen starter eventyret.
Hvil deg godt.
Jeg tror ikke på spådommen, men har lovet troskap til kronen.
Det er kun derfor du ikke dingler i galgen.
Det var godt å vite.
Når tiden er inne, og det er snart, skal jeg dra kniven over huden din.
Vi får se på det når tiden er inne. Men fram til da...
Vær en flink spyttslikker, og vis meg rommet mitt.
Dagen begynte med en proteinshake. Nå står jeg i ei middelalderhytte.
Ikke engang syretripper er så rare. Jo, kanskje. Jeg vet ikke.
Ingen vannrensing å snakke om.
Det må være alt fra E. Coli til døde sauer i dette vannet.
Man får bare tilpasse seg.
En garde! Nå står det mellom deg og meg.
Unnskyld, de må ha plassert meg i feil hytte. Men verktøyet er fint.
- Det er en ære å få dele seng med deg. - Det må være en misforståelse.
- Jeg er bare på besøk. - Fra tiden bortenfor.
- Vet du om det? - Slik det står skrevet, skal det skje.
Du er den utvalgte.
Kan du dekke deg til?
- Jeg trenger deg ikke i natt. - Men det er en ære!
Jeg er litt for trett for dameselskap.
- Vil du heller ha en mann? - Nei da! Ingen mann.
Jeg er trett og trenger å sove.
Da blir jeg i sengen for å holde varmen.
- Hvis det er alt du ønsker. - I morgen er en annen dag.
Vet du noe om den spådommen?
Hvis jeg visste noe og avslørte det, ville jeg bli henrettet umiddelbart.
Det kan vel vente til...
Han har sår i pannen og på armen.
Han vil ikke ha meg for gledens skyld og ønsker heller ingen mann.
Trett og heterofil.
Hvem er du for en, da?
Gjør du alt mulig, som et middelaldersk universalverktøy?
- Dette føles en smule pinlig. - Kongens lege kan ikke være stolt.
Hold ham myk.
En ting skal du vite...
- Dette var godt selv om jeg er trett. - Det er en ære for meg.
Din framtid inneholder en kaskade av blod.
Ikke sov mer.
- Våkne! Det er fare å ferde. - Hva mener du?
- Redselen svekker deg. - Våkne!
Styggedom!
Såret mitt er dødelig.
Hvorfor?
Han sa at den hellige moder har beordret det.
De får bare dette tomme skallet. Jeg ber ikke om forlatelse!
Ei simpel tjenestejente. Gudene har vært nådige.
Kongen vil tale med deg.
- La oss være i fred. - Han er forfulgt. Det er uklokt...
- La oss være i fred! - Ja vel.
- Du lever. Det var enda godt. - Du kunne sendt champagne.
Ei tjenestejente...
Som en tyv om natta prøvde hun å frarøve deg livet.
- Min beste soldat ville ha blitt drept. - Fru Fortuna er på min side.
Blasfemi! Du lever fordi spådommen befaler det.
Jeg er lei alt preiket om spådommen!
Du kan stikke den spådommen opp i ræva.
Aldri har jeg blitt tiltalt slik.
Frekkheten din er merkelig oppfriskende.
Vår beste vin! Vi har mye å tale om.
Du skal vel ikke ombestemme deg og la meg slepes rundt av hester?
Hvis du viser ringeakt, Granger.
Vår beste drue.
Gå!
Tronen ble min etter en tid med krig.
Selv du må forstå at etter kaos kommer stabilitet.
Og etter stabilitet følger kaos.
Ikke engang vi med gudstro greier å slutte å drepe.
Vår forrige konge, som ikke var adelig, var en stor mann.
Folket lovpriste ham, og kongeriket blomstret.
- Han var elsket av alle. - Helt til?
Til de mørke reiste seg. Kongen kjempet tappert, men bukket under.
Det var kun med guds forsyn vi klarte å drive dem fra porten.
Ikke for å være kritisk, men borgen er litt primitiv.
Vi dro oss tilbake hit i desperasjon.
De mørke bærer på pesten, og de brøt gjennom murene.
- Hvem er de mørke? - De er av ukjent opprinnelse.
De bor i fjellene og adlyder profeten sin.
- Den hellige moder. - Ja.
De adlyder hennes ord som om hun var en gud.
Hvem er hun, da?
Noen sier ei heks, hvis tilhengere utgyter sitt blod på hennes ordre.
Andre sier at hun krever at de spiser hverandre.
Kannibalisme? Det betyr at man spiser menneskekjøtt.
Ja, å gjøre slikt er helligbrøde.
Menneskekjøtt er blitt rusende for villmennene, og nå er det deres skikk.
Det er noe som ikke stemmer.
Hvorfor bryr de seg om meg? Hvorfor angriper de dere?
Ganske enkelt fordi vi lever midt iblant dem.
Du er viktig fordi du er den utvalgte.
Utvalgt til å drepe deres hellige moder.
Kanskje jeg bare er psykisk sliten eller lei av at folk vil drepe meg, -
- men hvor er den gale kjerringa?
Ja...
Høns, min herre.
Fantastisk...
Kongen!
- Reis deg opp! - Ja da.
Du skal trakteres som en konge og slåss som selveste krigsguden.
Husk hvilken kappe som først svøper skuldrene dine.
Takk, men jeg trenger ikke alt dette.
- Jeg trenger bare kniven min. - Senk kniven. Senk kniven!
Jeg beveger meg mye kjappere med kniven.
Og inn til den hellige moder kommer jeg ikke med en sekk høns!
- Har dere aldri hørt om salmonella? - Du trenger ikke bære våpen og mat.
Allard og hans menn bærer dem. Legen skal pleie sårene dine.
- Du blir ikke alene! - Det var det jeg fryktet...
Horunger...!
Jeg er ubevæpnet.
- Jeg har ikke noe usnakket med deg. - Det var godt å høre.
Får jeg lov? Takk skal du ha.
Jeg har handlet overilt og skal gå.
Jeg ønsker like lite som deg at du blir med i morgen.
Det er kongens ønske at jeg passer på helsen din.
Du har jo ingen traumegruppe som kan sy fast armen igjen.
- Kan de sy fast armer på din tid? - Under rette forhold, ja.
Det gleder meg. Du må fortelle mer om metodene deres.
- Vi kan snakke om det om kveldene. - Du blir altså med, mot din vilje?
- Kongen har bestemt det. - Men du liker det ikke.
Nei! Jeg er overhodet ikke fornøyd med min lott i dette fordømte livet!
Godt jobbet...
Unnskyld, det var ikke meningen...
Hvis vi snart skal dø, vil jeg ikke dø ufullbyrdet.
Ufullbyrdet?
Akkurat...
Vår omgang var ubetenksom. Jeg ville bare tilfredsstille lystene mine.
Gjorde du det?
Ikke fortell noen om vårt samkvem.
Jeg skal ikke fortelle det til noen. Mamma blir nok fornøyd nå.
Han og ingen annen. Ikke svikt meg, Thegn.
Kongelige anliggender. Du er tilkalt.
Har det gått en time? Hvorfor vil han treffe meg denne gangen?
Det er ikke til kongen du er tilkalt, men til den synske.
Burde jeg spørre?
Du skal lytte til den synskes ord og ikke snakke selv.
- Hvorfor ikke? - La stakkaren være i fred i treet.
- Du lytter og holder tunge for tann. - Hvis jeg ikke gjør det?
Da tar jeg tungen din.
Treffer du mange jenter? Liker kvinner å være sammen med deg?
Eller foretrekker du sverd og svette sandaler?
Og tyrkisk bad?
Jeg dømmer ingen. Hvis det funker for deg. Nå går vi.
Din framtid inneholder en kaskade av blod.
Ble du skremt av ordene mine? Du som har sett så mange dø.
- Men hvem hviler på sine laurbær? - Om framtiden, kvinne!
Som kongen befaler. Du må bestå de to gjenstående prøvelsene.
Den første var overfarten fra tiden bortenfor.
Nå må du drepe den mørke moder og så må du finne katalysatoren.
Katalysatoren vil løse dine lenker og lede deg til skjebnen din.
Ikke stol på disse mennene. De er kun mark i skjebnens øyne.
Føde for skjebnens bevingete slange.
Dere vil gå til grunne i de høye bergene.
Du er alene, utvalgte, og din vei omgis av stor frykt.
Lyset varer en stakket stund, så er du aldri mer fri.
Du må kvitte deg med frykten, ellers mislykkes du.
Frykten gjør deg svak og løsner ditt grep om denne verden.
- Du må hoppe i avgrunnen for å bli fri. - Nå er det nok, heks!
Frykten fører deg til helvete!
Kongen!
Kongen berømmer deres tapperhet. Dere skal hedres som helter.
Håper vi ikke blir kannibalmat.
- Hun er også engstelig. - Du er merkelig, Granger.
Måtte gudene stå dere bi og bringe dere seirende hjem!
Er du uskadd? Gjem deg bak treet.
- Hvorfor vil dere ikke drepe meg? - Fordi du er ham.
Jeg dør i vissheten om at jeg ble beseiret av den utvalgte.
Fortell hva det er som foregår.
Lfølge den hellige moder...
- Din galning! - I kongens navn, hold opp!
Du stakk i hjel vår beste sjanse til å komme inn i leiren deres på!
Kongens ord er lov!
Hold opp! Vi har sårede her!
Jeg har jobbet med sånne galninger før.
Han lyder kongens befaling. "La ingen mørke overleve."
For å komme inn til den hellige moder må vi ha informasjon.
Vi når kanskje leiren hennes, men veien dit blir våt av blodet vårt.
Det skal jeg huske.
Hvis det skal skje... så skal det skje.
Imponerende forbinding.
Det er ikke første gang.
I tiden bortenfor, ville dere kunne reddet denne mannen?
Antakelig.
Kanskje. Hvem vet?
Den soldaten kommer til å dø.
Dine ord..."Han må være rolig."
Sinnet har gitt seg. Jeg handlet overilt.
- Jeg fløy på deg først. - Jeg er kongens tjener.
- Om forlatelse. - Ingen årsak.
- Hør her. De var 1 8 stykker. - 1 7 falt og en stakk.
Vi er også 1 8.
Virker ikke det rart, at vi var nøyaktig like mange?
- De har fulgt etter oss. - Eller så har vi en spion blant oss.
Men hvorfor sendte de ikke en hel hær for å beseire oss?
50 mørke hadde økt risikoen for at vi alle var blitt drept.
- Med hensikt eller på slump. - Men de prøvde å drepe oss!
Noen av oss. En av dem skånte meg.
Det var som om han ville stikke meg, men lot være.
- Den hellige moder vil jeg skal leve. - Hvorfor? Du er hennes død.
Kanskje dette er mer komplisert enn vi forstår.
Nå må vi gjøre det verre å oppdage oss.
Vi drar høyere opp!
Det er sikkert.
Jeg har ikke fortalt noen om planene dine.
- Det blir uvær. - Været har ingen betydning.
Det blir tyngre uten hestene.
- Du liker visst ikke å slå av en prat. - Det har ikke jeg noe med.
Er forventningene til kvinner like i tiden bortenfor?
Nei og ja. Det er komplisert.
Fortell om legekunsten i tiden bortenfor.
Vi har noe som heter antibiotika.
- Antibiotika. En helbredende drikk? - På sett og vis.
Man sprøyter det inn eller svelger det.
- Hva er det lagd av? - Jeg tror det er muggost.
- Ost? - Det grønne, vet du.
Fyren som oppdaget det, innså at muggosten drepte bakterier.
Mer husker jeg ikke fra biologien. Jeg hadde mest moro på high school.
For deg er vel high school en skole som ligger høyt.
Ost... mugg...
Jepp, ostemugg...
Sov godt, doktor.
Til våpen! Fort!
Heng i!
De vil visst ikke ta meg levende. Vi må ned, det er eneste mulighet.
- De er for mange. - Vi rekker ikke ned før de skyter.
Den sjansen må vi ta.
Ta kvinnen og røm. Vi forsvarer åsen med livene våre.
Aldri.
Hvis du er den utvalgte, får du ikke omkomme.
- Gå nå. Oppfyll spådommen. - Er du døv?
Jeg drar ikke fra dere.
Jeg skal aldri glemme deg, Granger. Vis meg samme ære.
Jeg må bli med ham.
Mine lojale soldater, det har vært en ære å lede dere.
Til den andre siden, gjennom en strøm av blodet deres!
Feiging...!
Elianna!
- Er du uskadd? - Jeg er gul og blå.
Kom igjen!
De har vandret heden.
Far vel, soldat. Kom.
Allard reddet livene våre den dagen. Antakelig reddet han hele verden.
Når ble den grufulle udåden begått?
Kanskje for to timer siden. Heksen var fastlenket uten vakter.
Hva slags mann gjør noe så grufullt mot en kvinne?
Finkjem festningen. Før gjerningsmannen til meg før det blir kveld.
Et mørkt teppe har senket seg over kongedømmet vårt.
- Hedre den synske og begrav henne dypt. - Ja, min herre.
Er det noe på kroppen din jeg må behandle? Skader!
- Jeg hadde flaks. Vi hadde flaks. - Kanskje gudene har vært nådige.
- Hvorfor holder du deg for ansiktet? - Den har sprukket.
Det er gift. I vannet blir den ufarlig.
Gift? Til den hellige moder? Eller er det mer jeg burde vite?
- Tok de oss, skulle jeg drikke det. - Dreper det umiddelbart?
Og utrydder alle som kommer i kontakt med den døde.
En slags avskjedsgave fra kongen?
Kongen er alkymist. Han har hjulpet mange med sine ferdigheter.
Sendte vi folkene som bor nedstrøms til helvete nå?
Vannet uskadeliggjør det.
- Det er pest. - Det var altså våre biologiske våpen.
Vi må komme oss til den mørke moder før det blir mørkt.
- Du kan ikke gå noe sted. - Foten er forslått, men beinet er helt.
Jeg skal følge deg til moderens leir.
Ikke på den foten.
Horunger! Jeg har sviktet deg.
Her er et trygt sted. Du har skogen bak deg og vann.
Har du noe våpen? Vent i to dager, så går du tilbake til borgen.
Mens du er her, skal du stikke alle som ikke er meg med kniv.
Vent!
Hvis du tror på det jeg gjør, er dette en beskyttende amulett.
Hvis du ikke tror på det jeg gjør, er det noe vakkert å se på.
Ta vare på deg selv.
Oppklaring, jordisk forspill til vellykket bakkestrid.
Gå inn, skaff informasjon og stikk av med skalpen i behold.
Mørke. Ligg lavt.
Ved gudene, jeg er ingen kokk! På egen hånd forgifter jeg meg selv.
Ikke ferdig.
- Min herre. - Snakk.
Letingen har vært fruktesløs. Skurken er fremdeles på frifot.
Skurker gjemmer seg ofte der alle kan se dem.
Gå nå. Tankene mine er urolige og krever all min kraft.
Du klarer vel dette, utvalgte?
Hun er der inne, uten vakter.
Det er noe som ikke stemmer, men hun er der inne.
Få det unnagjort og gå videre.
Han er her!
Jeg har ventet på deg.
Hele livet har jeg ventet på å få se deg igjen.
Har vi møtte hverandre før? Jeg er ikke så god på ansikter.
Gå!
Mange netter har jeg drømt om dette.
Du har ikke funnet ro i drømmene dine.
Jeg er ikke så sprek som før.
Dette fortørkete skallet har spolert planene mine.
Jeg hadde håpet å bringe deg tilbake til vår tid selv.
- Det var deg. - Forvarslet kom i drømmene mine.
Bilder av drapsforsøket på deg i tiden bortenfor.
Jeg dro selv til din verden-
- for å passe på at du ikke mistet livet før du kunne vende tilbake til oss.
Dessverre var våpenet ditt mektig.
Den forrige kongen befridde landet vårt fra en tyrannisk tronraner.
Vi har kjempet mot et voldsomt mørke for å finne fred.
Han var knapt et menneske. Den slangen smittet kongens soldater.
Pesten hans spredte seg uhemmet.
De fleste døde med store smerter.
Pesten løp løpsk så snart han hadde gitt den liv.
Alkymisten.
Den forrige kongen, familien hans - alle døde.
De var heroiske til det siste.
Ravnen overtok tronen. En statskupp med biologiske våpen.
De tro undersåttene ble drevet til fjells.
Vi rømte med sykdom i blodet.
Hvor mange som døde av den, har jeg ikke tall på.
Vi tror at Ravnen gjemmer botemidlet innenfor festningsmurene.
- Hvordan angår alt dette meg? - Da slottet holdt på å falle...
...ba faren din meg redde livet ditt.
Du er den forrige kongens bortkomne sønn. Du er kongen vår.
Vi reiste til tiden din, tiden bortenfor.
Jeg gjemte deg på et sted som tar imot bortkomne barn.
- Barnehjemmet. - Og der ble du værende.
Hvorfor sende menn med oppdrag å drepe meg da?
Jeg bad én mann hente deg hjem til meg.
De andre, de mørke som reiste med ham, befalte han over.
Han forvrengte ordene mine til sitt eget formål.
Vi har visst en forræder blant oss.
Thegn ofret kampen vår for sin egen blodtørsts skyld.
Er det slik du skal hevne våre falne?
Ved å slutte fred med tyrannen som fordrev oss?!
Tro meg, gamle kvinne, vi skal få hevnen vår.
Jeg har sett din bortgang. Den er nært forestående.
Du lyver for å få meg ut av fatning.
Som det er sett, så skal det skje.
Du får en rask død.
Ravnen myrdet familien hans foran øynene på ham.
Vi skal ikke kaste den første steinen.
- Min herre... - Nei, sitt.
- Gud... - Gud har forlatt dette stedet.
Fjorten dager etter at du ble ført tilbake til vår tid, -
- er det ute med tiden bortenfor.
En smittebærer reiser tilbake til din verden og frigjør pesten.
Ravnens alkymi... Den farlige slangen kravler over din verden uten nåde.
Fjorten dager, så er alle fortapt i tiden bortenfor.
- Min herre... - Hva har du å fortelle?
Den utvalgte har gått inn i den mørke moders leir.
- Noe nytt om tilstanden hans? - Han lever.
- Lever han selv om hun har ham? - Både moderen og den utvalgte lever.
Hvordan er det mulig? Det er svartekunst!
Han skulle drepe heksen i sengen!
Sal opp hesten min og varsle livvakten.
Vi skal drive ut den svikefulle uslingen.
Jeg skal drive deg ut.
Jeg har bare kort tid igjen.
Går det an å reise til tiden bortenfor? Jeg har medisin som kan redde deg.
Jeg er for svak, og skjebnen vil at jeg skal vandre heden i min tid.
Jeg tror ikke på skjebnen.
- Vi skaper vår egen skjebne. - Ja, jeg ser ingen annen måte.
Hvorfor alt dette snakket om skjebne, da?
Jeg har drømt om din verdens bortgang.
Om gater fylt med svartnete lik.
Men jeg vet ikke hvordan sykdommen fant tiden din.
I denne usikkerheten ligger håpet, i denne uvissheten-
- skjuler dragen som skal drepe tyrannen, seg.
- Tror du jeg kan forandre min framtid? - Du skal forandre alles framtid.
Hvorfor skjuler de ansiktene sine?
For å hedre de døde som pesten har tatt.
- Du må inn i hytta igjen! - Nei... jeg skal snart gå bort.
Helt til du drar tilbake til tiden bortenfor...
...er du kongen deres. Led dem med hjertet ditt.
- Håper drømmene dine gir deg fred. - Måtte du komme velberget hjem.
Jeg heter Dunyana, min herre.
- Hva gjør dere med henne? - Forbereder henne for overfarten.
Veien blir mer forræderisk nå når hun er borte.
Gå inn i Den svarte skogen og hent katalysatoren.
- Jeg kjenner ikke til dens form. - Hvordan skal jeg finne den da?
Den utvalgte skal søke katalysatoren. Som det er skrevet, skal det skje.
Skal vi bare prøve oss fram og håpe at ingen er solgt?
- Unngjelde, blottstille. - Ordene dine...
Den er virkelig svart. Jeg trodde det var middelaldersk dysterhet.
Ingen har gått inn i Den svarte skogen og kunnet fortelle om det.
Noen snakker om forheksete dyr.
Nå når den hellige moder er gått bort, er vår forbindelse med dyrene brutt.
- Jeg kan ikke love deg sikkerhet. - Vidunderlig kryptiskt...
Vi følger deg bare til skogbrynet. Det har den hellige moder befalt.
- Min herre... - Kan du ikke si noe om katalysatoren?
Katalysatoren skal gi oss fred, men vi vet ikke hvordan.
Spådommene deres er veldig vage. Vi får se hva vi finner.
- Min herre... - Hva har du å fortelle?
- Den hellige moder er gått bort. - Og den utvalgte?
- De følger ham til Den svarte skogen. - I hvilken hensikt?
Det er der katalysatoren befinner seg.
Spådommen er altså sann. Gudene selv bidrar til det.
Jeg skal herske over et samlet kongerike. Du kan gå.
Tjener...
Din lojalitet vil bli husket.
Mat, for timene i skogen.
- Takk. Nå er vel tiden inne. - Ja, dette er inngangen.
Følg tegnene til katalysatoren.
Folket vårt overvåkes av spioner som er tro mot tyrannen.
- Ravnen. - Slangen selv.
Møtes dere igjen, må du slå til så nådeløst at han er solgt.
- Har jeg fornærmet deg, min herre? - Nei, du minner meg om henne.
- Den hellige moder? - Ja.
Nå ser jeg...
...at du er datteren hennes.
Når jeg kommer igjen med katalysatoren, -
- og Ravnen er solgt...
Hvem overtar kongedømmet da?
Hvem får tronen hvis jeg drar hjem til tiden bortenfor?
Som konge uten sønn utpeker du selv din arving.
- Ditt folk vender tilbake til borgen? - Katalysatoren vil vise oss veien.
Og så?
Vi har stått utenfor altfor lenge. Vi tar botemidlet for sykdommen.
Hvis vi kan samle folket igjen, er det min drøm at det skal bli fred.
- Fred? - Det er det eneste som betyr noe.
- Du blir en rettskaffen dronning. - Nei, min herre.
Jeg har befalt det.
Hør her! Jeg har befalt det.
Kanskje du vil ha en større sabel.
I Den svarte skogen har størrelsen sikkert betydning.
Det er forbudt å ta på en konge, men...
Din mor rådet meg til å styre med hjertet, men...
Jeg er ingen poet, så jeg kan bare tilby deg hennes ord.
Nå begynner jeg å snakke som dere.
Lykke til, min herre.
Hersens middelalderdritt...
- Gå inn i skogen og hent den utvalgte. - Ingen har overlevd skogens trolldom.
Min konge...!
- Skal freden trues av deres ulydighet? - Nei, min herre.
Gå inn i skogen og vis demonene at dere er kongens soldater!
Hent den utvalgte, og gi meg katalysatoren!
Min herre! Mine ti beste, følg meg!
- For kongen! - For kongen og fedrelandet.
Få fatt i katalysatoren, og kom deg ut før du blir spist.
Dette er ikke en grizzlybjørns verk.
Skulle ønske du var en grizzlybjørn.
Så, så...
Her!
- Manhatten! - Løp!
Fint å se deg. Hvordan har du hatt det?
Du har alliert deg med den mørke moder. Sviket ditt forvirrer meg.
Vi har det litt travelt, så jeg skal fatte meg i korthet.
Kongen spredte pesten og styrtet den forrige kongen.
Jeg må redde denne verdenen og tiden bortenfor, for jeg er kongens sønn.
- Det går ikke an. - Ganske sprøtt, ikke sant?
Vi har en drage etter oss. Kom!
- Den hellige moder er død. - Hva?!
Det er best at vi alle stikker herfra.
Vi er rikets voktere og viker verken for mennesker eller dyr!
Lykke til, Custer.
Her slutter skogen.
- Jeg har ikke funnet katalysatoren. - Der inne venter bare døden.
Det er galskap å gå dit!
Jeg går i ring rundt den store stygge.
Vi er solgt, hva?
Ja... vi er solgt.
Jeg tar fire av dere med meg.
Det er tåpelig å gjøre motstand.
Det var du som spredte pesten til våre hjem.
Hold tann for tunge. Jeg er fremdeles kongen din.
Du er den sanne skurken i denne sagaen!
Granger fra tiden bortenfor...
Før kvelden kommer skal dine innvoller henge fra festningsporten.
Ta med begge to.
Velkommen til din siste stund, usling.
Djevelen selv venter på din undergang.
Blasfemi! Forbannete heks!
Denne mannen er den rettmessige konge, jeg sverger ved min mors liv!
Løgn! Du er den mørke moders svarttungete agent!
Ta dem ned! Jeg skal gjøre ende på dem her og nå.
Jeg skal selv skjære ut innvollene på deg!
Han er den rettmessige kongen!
- Det ser ille ut. - Det har vært en ære å kjempe med deg.
Faen... flyangrep.
Ravnen drar mot porten til din verden.
Muren er falt.
Dragen er katalysatoren!
Vent!
Vår tid. Vår tid!
For den hellige moders skyld.
Han har alltid på seg to flasker. Løp!
Enten er jeg en dåre eller en erobrer.
Løp!
Bare du kan redde din verden!
Jeg skal redde min. Kanskje vi møtes igjen.
Jeg kunne ha skapt fred i min tid.
Jeg er kongen din!
Du har aldri vært konge.
Historien er full av tapere som deg.
Vi klarte det.
Får jeg noensinne treffe deg igjen?
Hva var det du sa?
Kanskje i drømme i natt, kanskje en annen gang.
Kanskje en annen gang.
Tekst: Håkon J. Wikeland www.undertext.com